- This topic has 0 odgovora, 1 glas, and was last updated 1 mesec, 1 nedelja ranije by Popović Sanja.
-
AutorČlanci
-
19.07.2024 u 13:59 #589566
Popović Sanja
UčesnikПриродни непријатељи штетних стеница
На подручју Мачванског региона бележи се изразито висока активност штетних стеница. Међу доминантним врстама истиче се зелена повртна стеница (Nezara viridula) и браон мрамораста стеница (Halyomorpha halys). Повољни временски услови изузетно погодују развоју ових инвазивних штеточина, те је њихово присуство регистровано у бројним ратарским и повртарским усевима, као и у воћарским засадима. Наведене штеточине су изразито полифагне, а штете наносе исисавањем биљних сокова из свих надземних делова биљака, при чему са економског аспекта највеће штете узрокују оштећујући плодове, који губе на квалитету и постају тржишно неупотребљиви.
Прегледом усева соје на локалитетима у Мачви регистровано је присуство паразитираних јаја повртне стенице. Прелиминарна идентификација еклодираних јединки, базирана на морфолошким карактеристикама, показала је да су паразитирана јаја последица активности паразитоида из рода Trissolcus (Hymenoptera). У оквиру рода Trissolcus постоји неколико врста које се примењују у биолошком сузбијању штетних стеница попут: Trissolcus basalis, T. thyantae i T. brochymenae i T. euschisti,, док се управо Trissolcus basalis истиче као најзаступљенији и најважни природни непријатељ N. viridula. Литературни подаци истичу да је ова врста регистрована на Европском континентну, али и у нашем поднебљу, те да поред зелене повртне стенице паразитира јаја и других штетних Hemiptera (Euschistus servus, Podisus maculiventris ), али и јаја браон мраморасте стенице која у нашем агроекосистему све више добија на значају.
Врста T. basalis је у свету широко распрострањена и важан је представник бројних природних биоценоза. Поред тога, присутна је у свим усевима које настањује зелена повртна стеница, па се неретко сусреће у усевима пшенице, кукуруза, сунцокрета, соје и других легуминоза, али и у засадима поврћа и воћа.
Врста припада фамилији Scelionidae и попут других представника рода Trissolcus одликује се малим димензијама тела (≈2 мм). Најчешће је црне боје са главичастим антенама, које су нарочито изражене код женки. У питању је солитарни ендопаразит који спада у групу паразитоида, јер паразитира јаја других инсеката. Женка приликом овипозиције легалицом пробија хорион јајета домаћина и полаже своја јаја. Након завршене овипозиције женка осице семиохемикалијама обележава паразитирана јаја. Врста комплетан циклус развића завршава унутар јајета домаћина, при чему из паразитираног јајета најпре еклодирају мужјаци, а затим женке. Непосредно након еклозије имага започиње размножавање. Trissolcus basalis се успешно примењује као биолошки агенс у Аустралији, Новом Зеланду, Сједињеним Америчким Државама али и на Европском континенту (Италија, Француска, Холандија).
Дипл.инж.заштите биља Сања Поповић
-
AutorČlanci
- Morate biti prijavljeni da biste odgovorili u ovoj temi.